Петя Дубарова
Раздаване

chitanka.info

Клоните като безброй змийчета

черни и оголени стърчат,

удължени от безсилие дървета

искът есенните дни да преброят.

Те прозореца ми искът да погалят

— да изпият стъклената белота,

топлината му от сънищата бяла

— да им бъде светло, топло през ноща.

Как желая да съм огнено момиче

и ръцете си от огън да им дам,

и косите си да срежа. Като птиче

върху вейките да натежат от плам.

Да прегръщам клоните им почернели,

да ги сгрея, с топлина да ги горя

и от красота да ги направя бели —

своята белота да им даря.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.